V roce 1612 zavládla v Rusku anarchie. Říká se tomu "doba těžkostí".
Lidé byli terorizováni válkou, hladomorem a morem. Až třetina z nich zahynula.
Zahraniční vojska okupují Moskvu, Smolensk a Novgorod.
Ale pak se Rusko začalo bránit.
Princ Požárský a obchodník Kuzma Minin vedli ruskou domobranu do Moskvy a vyhnali polské okupanty.
Od roku 2005 je tato událost připomínána každého 4. listopadu jako Den ruské národní jednoty.
ROMANOVCI
Ruský sněm, Zemský Sobor si uvědomil, že by se země měla sjednotit pod novým vládcem,
jako dalšího cara si zvolili 16-ti letého šlechtice Michaila Romanova.
Jeho dynastie bude v Rusku vládnout příštích 300 let.
Car Michail vyměnil území za mír, zařídil Rusku tolik potřebný prostor k dýchání.
Jeho syn car Alexej zavedl nový právní řád Sobornoje uloženije.
Udělal ze všech ruských rolníků, což je 80% populace, nevolníky - fakticky otroky.
Jejich postavení je dědičné, žádná svoboda cestování nebo výběr pána.
Byl to systém, který dominoval životu na venkově po dalších 200 let.
Hlava ruské pravoslavné církve patriarcha Nikon zavedl náboženské reformy,
které rozdělily církev mezi reformátory a starověrce.
Toto schizma pokračuje dodnes.
Ukrajinští kozáci bouřící se proti Polsko-litevské unii uznali
cara Alexeje jako vládce výměnou za jeho vojenskou podporu.
Vedlo to k 13 let dlouhé válce mezi Ruskem a Polsko-litevskou unii.
Rusko zvítězilo, získalo zpět Smolensk a východní Ukrajinu.
Vzpoura proti carské vládě vedena kozáckým povstalcem Stěnkou Razinem
zavedla anarchii v jižním Rusku. Anarchie byla potlačena. Razin byl přiveden do Moskvy
a tam popraven rozčtvrcením.
Nemocný, ale velmi vzdělaný Fjodor III. schválil mnoho reform.
Zrušil mestničestvo, systém, který uděluje vládní pozice podle šlechty, nikoliv podle zásluh.
Symbolicky spálil starověké knihy o hodnostech.
Ale Fjodor zemřel v pouhých 19 let. Moci se dočasně ujala jeho sestra Sofie,
zastupovala své mladší bratry, Ivana V. a Petra I.
Po staletích konfliktů podepsalo Rusko a Polsko-litevská unie dohodu o věčném míru.
Po té se Rusko ve válce proti Osmánské říší připojilo ke Svaté lize.
Sofiino panování přineslo první dohodu mezi Ruskem a Čínou, která stanoví hranice mezi těmito státy.
PETR VELIKÝ
Ve věku 17-ti let přebral Petr I. moc od své nevlastní sestry Sofie.
Petr se stal prvním ruským panovníkem co vycestoval do zahraničí.
Cestoval po Evropě s jeho "velkým velvyslanectvím".
Hledal spojence pro Rusko ve válce proti Turecku. Učil se nejnovější poznatky ve vědě a stavbě lodí.
Válka proti Turecku dospěla k závěru Konstantinopolskou smlouvou.
Rusko získalo Azov od tureckého spojence Krymského chanátu a spolu s ním přístup k Černému moři.
Petr udělal mnoho reforem, snažil se z Ruska udělat moderní evropský stát.
Požadoval od ruských šlechticů, aby se oblékali a chovali jako Evropané.
Ti, kteří se odmítli holit museli zaplatit daň z vousů.
Petr vybudoval první ruské námořnictvo, reformoval ruskou armádu a vládu.
Podporoval průmysl, obchod a vzdělání.
V Severní válce porazilo Rusko, Polsko-litevská unie a Dánsko dominantní sílu u Baltu, Švédsko.
Pro Rusko začala válka špatně, švédský král Karel XII. porazil Rusko v bitvě u Narvy.
Ale Rusko vyhrálo druhou bitvu u Narvy.
Po té Rusko rozdrtilo armádu Karla XII. v bitvě u Poltavy.
Na pobřeží Baltského moře dokončil Petr stavbu nového hlavního města Petrohradu.
Stavba toho co se stalo druhým největším městem Ruska, stavělo se mezi bažinami, bylo pozoruhodným
úspěchem, i když to stálo životy mnoha tisíců poddaných.
Severní válka skončila Nystadskou smlouvou, Rusko získalo švédská území,
což mu zařídilo dominantní postavení u Baltu.
Čtyři roky před jeho smrtí byl Petr prohlášen za Petra Velikého, Otce vlasti a Imperátora všech Rusů.
ČTYŘI CAREVNY
Petr byl nahrazen jeho ženou Kateřinou poté jeho vnukem Petrem II.,
který zemřel na neštovice v pouhých 14-ti letech.
Carevna Anna Ivanovna dcera nevlastního bratra Petra Velikého Ivana V. byla proslulá
pro její úpadek a vliv německého milence Ernsta Birona.
Během panování Anny dánský cestoval ve službách Ruska Vitus Bering vedl první expedici
na pobřeží Aljašky. Objevil také Aleutské ostrovy.
Později po něm bylo pojmenováno moře oddělující Rusko a Ameriku.
Po smrti Anny byl její prasynovec Ivan VI. sesazen dcerou Petra Velikého Alžbětou.
Ivan VI. strávil celý život v zajetí. Ve 23 letech byl zavražděn jeho strážemi
během neúspěšného pokusu o záchranu.
Alžběta byla proslulá pro její ješitnost, výstřednost a mnoho mladým milenců.
Ale byla také velmi schopná ve vedení. Ve spojenectví s Francii a Rakouskem vedla Alžběta
Rusko v Sedmileté válce proti pruskému králi Fridrichovi II. Velikému.
Ruská armáda způsobila Fridrichovi drtivou porážku v bitvě u Kunersdorfu,
ale nedokázala využít svého vítězství.
Mezitím byl v Petrohradě dokončen ohromnými náklady Zimní palác.
Zůstane oficiální rezidencí panovníka, až do Ruské revoluce v roce 1917.
Petr III. byl vnuk Petra Velikého, syn jeho starší dcery Anny Petrovny, která zemřela následkem porodu.
Byl vychován v Dánsku a proto nemluvil téměř rusky. Velmi obdivoval ruského nepřítele Fridricha Velikého,
proto změnil strany v Sedmileté válce, zachránil Fridricha před téměř jistou porážkou.
Petrovi kroky naštvaly mnoho armádních důstojníků.
Vždy také opovrhoval svou německou manželkou Kateřinou.
Společně sesadili Petra III., který zemřel o týden později za podezřelých okolností.
Jeho žena Kateřina se stane ruskou carevnou
její panování bude připomínáno jako jedno z nejslavnějších v Rusku..