Červen 1914 EVOROPA JDE DO VÁLKY
Píše se rok 1914. Evropské velmoci jsou rozděleny na dvě soupeřící aliance.
Trojdohoda: Francie, Británie a Rusko. Jsou spolčeni ze strachu a nedůvěry k Německu,
nyní nejsilnější velmoc v Evropě.
Trojspolek: Německo, obávající se obklíčení jeho protivníky; Rakousko-Uhersko,
což je nestabilní říše a Itálie, hledající příležitost v rozpínaní Francie.
Zajiskřilo se 28. června ve městě Sarajevo.
Arcivévoda František Ferdinand, dědic Rakousko-Uherského trůnu byl zavražděn
devatenáctiletým slovanským nacionalistou, Gavrilo Principem.
Rakousko-Uhersko obviňuje balkánského protivníka, Srbsko z toho, že napomáhalo atentátu a pošle
ultimátum s převážně ponižujícími požadavky.
Srbsko ultimátum odmítá a Rakousko-Uhersko vyhlašuje válku.
Během několika hodin zaútočí rakouské síly na Bělehrad.
Pro ruského cara, Mikuláše II. je ctí bránit Srbsko, slovanskou zem a tak
dá příkaz k mobilizaci.
Německý císař Vilém II. slíbil svou podporu Rakousku-Uhersku.
On a jeho generálové vidí konflikt s Ruskem jako nevyhnutelný
a čím zaútočí dříve tím lépe, protože ruské síly jsou rok od roku silnější.
Ruská mobilizace je použita jako odůvodnění německé mobilizace,
následuje vyhlášení války Rusku.
Německo ví, že válku s Ruskem znamená válku s jeho spojencem Francii.
Německo, proto vymyslelo Schlieffenův plán,
aby mohlo čelit válce na dvou frontách- nejprve přejdou německé armády
rychle přes neutrální Belgii pak obklíčí a zničí francouzské armády poblíž Paříže a
tak se dostaví rychlé vítězství. Pak se mohou německé jednotky přesunout na východ, aby vyřídili Rusko,
jehož velké armádě bude mobilizace trval mnohem déle.
A tak Německo vyhlásilo válku Francii. 6 miliónů mužů se zapojí do války napříč Evropu.
Avšak Itálie zůstává neutrální. Podmínky Trojspolku ji nenutí připojit se do války.
Spojené státy americké také zůstávají neutrální. Prezident Wilson a americká veřejnost
nemají zájem zapojit se do evropské války.
Británie je spojenec Francie, ale není zcela jasné, jestli se připojí do války proti Německu.
Ale když německé jednotky napadly Belgii, jejíž neutralitu Británie zaručuje,
z Londýna do Berlína je zasláno ultimátum požadující odchod.
Je ignorováno a Británie vyhlašuje Německu válku.
Srpen 1914 PRVNÍ KROKY
Britské expediční síly přistály ve Francii,
zatímco belgický odpor zdržuje německou invazi v pevnosti Lutych.
Němečtí vojáci spáchaly několik masakrů belgických občanů.
Zvěrstva jsou zveličena spojeneckou propagandou
a pomáhají změnit veřejné mínění na Německo v neutrálních zemích.
Francie nevědoma si německého obklíčení spustí plán XVII, což je útok na německé území.
Ale v bitvě na hranicích jsou Francouzi zahnáni zpět s obrovskými ztrátami na obou stranách.
Britské expediční síly se střetly s německou armádou ve městě Mons,
ale Britové jsou v menšině a brzy se připojí k ústupu Francouzů.
Stanovištěm Spojenců se stane řeka Marna, která se nachází 64 km od Paříže.
Jejich zoufalý protiútok zachrání město a pošle Němce zpátky.
Obě strany trpí čtvrt milionem obětí.
"Závod k moři" začal, obě strany se snaží obejít navzájem na sever.
Řada střetů vede k první bitvě u Yper, kde se Spojenci snaží zoufale vydržet
a předejít německému průlomu. Na obou stranách jsou silné ztráty.
Obě armády se zakopávají podél 563 km dlouhé fronty,
hledají úkryt před smrtícími zásahy kulometů a dělostřeleckých granátů.
Zákopová válka začala.
1914 VÁLKA NA MOŘI
Britské válečné lodě vyhrají první námořní bitvu války v Helgolandské zátoce,
potopí tři německé křižníky.
Británie má nejsilnější námořnictvo na světě: 29 moderních bitevních lodí proti tomu má
Německo 19. Británie začala námořní blokádu Německa, předcházející dovozu zboží včetně potravin
dovážených po moři. Cílem je přivést německou ekonomiku na dno a donutit, tak Německo kapitulovat.
Ale o týden později se britský křižník HMS Pathfinder stane první obětí
nové smrtící zbraně- ponorky vypouštějící torpéda.
Německé ponorky jsou rozmístěny na ploše o velikosti 9 000 mil a mohou zaútočit nepozorovaně
zpod vln. Znamenají novou smrtící výzvu pro velení britského námořnictva.
1914 VÝCHODNÍ FRONTA
Na východní frontě napadly ruské armády východní Prusko, ale bitva u Tannenbergu
dopadla pro Rusko katastrofálně, generál von Hidenburg a jeho velitel armády Erich Ludenedorff
geniálně zvítězili. Do zajetí se dostalo 90 000 vojáků, zničili téměř celou ruskou armádu.
Rusové přispěli k jejich vlastní porážce vysíláním nekódovaných rádiových zpráv.
Druhé masivní německé vítězství se dostavilo u Mazurských jezer. Rusové byli donuceni ustoupit.
Během pouhých šesti týdnů zaznamenala ruská armáda 320 000 obětí.
Mezitím rakousko-uherská invaze Srbska utrpěla ponižující neúspěch v bitvě u Ceru.
Rakousko-Uherský útok na Rusko skončil také katastrofou a ústupem
se ztrátami více než 300 000 můžu.
Pevnost Přemyšl je odstřihnuta a obléhána Rusi.
Němci jsou nuceni pomoc Rakousku-Uhersku a tak spustí diverzní útok směrem na Varšavu.
To vede k týdnům brutálních zimních bojů kolem polského města Lodž, ale není zde jasný vítěz.
Mezitím se turecká Osmánská říše připojila k centrálním mocnostem a vyhlásila válku
starému nepříteli, Rusku. Turecké válečné lodě bombardují ruské přístavy v Oděsi a Sevastopolu,
zatímco v Kavkazu přejdou ruské jednotky tureckou hranici.
SVĚT VE VÁLCE
Za hranicemi Evropy zuří válka ve světových oceánech a ve vzdálených evropských koloniích.
Německé jednotky přejdou do Britské východní Afriky (dnešní Keňa) a obsazují Tavetu,
zatímco spojenecká vojska se zmocní německé kolonie Togolandu (dnešní Togo).
Ale britské jednotky, co napadly německý Kamerun jsou poraženy v Garue a Nsanankongu,
zatímco 3 000 vojáků útočících na Německou jihozápadní Afriku,
dnešní Namibii jsou zajati v Sandfonteinu.
O měsíc později se Britové vylodí v Tanze, zavládne chaos a skončí to pro Brity porážkou.
Porazí je mnohem menší německé vojsko pod vedením plukovníka von Lettow-Vorbecka.
Odstřihnut od Německa, pokračuje Lettow-Vorbeck ve vedení velmi úspěšné partyzánské války
proti Spojencům, zajme mnoho vojáků.
V Asii dodrží Japonsko smlouvu s Británii a vyhlásí Německu válku.
Japonské jednotky napadnou německou námořní základnu v Čching-tau.
Německé kolonie v Samoi a Nové Guinei se vzdají vojákům z Nového Zelandu a Austrálie.
Ale v Pacifiku nedaleko chilského pobřeží
potopí eskadra německého admirála von Speera dva Britské křižníky stane se tak v bitvě u Coronelu.
Obě lodě jsou ztraceny i s celou posádkou.
O pět týdnů později narazí na britské námořnictvo na Falklandech.
Je potopeno pět německých křižníků. Von Spee se topí i s jeho vlajkovou lodí.
Mezitím se na Středním východě zmocní britské jednotky osmánského přístavu ve městě Basra.
Zajišťují přístup k velmi důležité perské ropě, která pohání britské loďstvo.
ZIMA 1914
Tuhle zimu se rakouské vojsko konečně zmocní Bělehradu, ale Srbové provedou protiútok
a znovu je donutí k ústupu.
Boje v Srbsku zaznamenali, již 200 000 obětí na každé straně.
V Severním moři pořádají německé válečné lodě rychlá přepadení anglických pobřežních měst,
ostřelováním měst Hartlepool, Whitby a Scarborough je zabito více, než sto civilistů.
Na západní frontě zahájili Francouzi, jejich první hlavní útok na německé linie,
ale v první bitvě u Champagne se dostavil malý úspěch za cenu 90 000 obětí.
Zatímco na Kavkazu skončí osmánská ofenzíva uprostřed zimy katastrofou v bitvě u Sarikamiše.
60 000 Turků je mrtvých a mnoho umrzlo k smrti.
Na západní frontě se během vánoc v některých oblastech dostavilo krátké příměří,
v zemi nikoho, což je vražedná oblast mezi zákopy se hrál fotbal.